Vi lever i en tragisk tid, därför vägrar vi leva i tragedi.
Syndafloden är över och vi sitter bland ruinerna.
Vi bygger nya boplatser och odlar nya förhoppningar.
Arbetet är slitsamt, men vi måste fortsätta leva-
- oavsett hur många gånger himlen faller över oss.
Anden tar sig an nytt liv-
- men kroppen är ännu inte uppfylld av nytt blod och ny låga.
Så absurt.
Vi är skyldiga familjen Chatterley vår tacksamhet för denna minnestavla-
- som ska påminna oss om de modiga män från socknen som offrade sina liv-
- för vår skull, i världskriget 1914-1918.
Sir Clifford, vill ni vara vänlig och lägga ned den första kransen?
Vem har varit tursammast - min bror eller jag?
- Clifford, sluta. - Det är väl jag, antar jag.
Herbert är för evigt en hjälte, men jag har hans titel och Wragby Hall.
Tack, Field.
- En vacker predikan, kyrkoherde. - Tack, milady.
Våra söner är döda. En hel generation unga män är borta.
Vad ser ni för hopp om framtiden, kyrkoherde?
Vi måste tänka på de levande likväl som de döda, Ers nåd.
Såvida inte alla är döda. Se på Chatterleys. Herbert stupade 1916.
När Clifford kom hem förlamad insåg hans far-
- att familjenamnet skulle dö ut och dog av sorg.
Stackars Clifford. Släkten Chatterley dör ut och vår socken får lida.
Sir Clifford, lady Constance. Hoppas det inte var ansträngande att delta.
Käre pojke, vi är er tack skyldiga. Säg bara till om vi kan göra nåt.
Skönt att en Chatterley fortfarande bor i Wragby Hall.
Vi ska försöka hålla traditionen vid liv.
- Ni måste besöka oss i Dale Abbey. - Gärna.
Vi ska ingenstans där vi utsätts för andras medlidande.
Vi förstår, gamle gosse.
- Kom förbi på te nästa vecka. - Med glädje, milady.
- Skönt att det är överstökat. - De försöker bara göra det rätta.
Connie, du är härdigare än mig om du står ut med sånt där.
De har skurit ned produktionen och snart skär de ned lönerna.
Vi kan inte fortsätta så här. Cheferna tar maten ur barnens munnar.
- Är allt väl? - Hellre lera än medlidande.
- Försiktigt, Field! - Gasen i botten, Field.
Denna klasskamp är fruktansvärd. Den är ovärdig människan.
Folk har alltid hållit sig på sin kant i Midlands. Du vänjer dig.
- Aldrig. Hatar de oss, tror du? - Spelar ingen roll. De behöver oss.
Men är gruvarbetarna fienden?
När de snokar i parken och tjuvjagar, är de då inte fienden?
Jo. Varför måste Wragby komma mellan oss och de här människorna?
Var tacksam för det. Skulle du vilja bo i Tevershall, i en gruvby?
Skål för dig, Connie. Du har varit så underbar mot mig.
En trogen hustru, en god kamrat, en tålmodig sköterska.
Du är lika tålmodig med mig. Tålmodig, omtänksam, kvick och modig.
- En nästintill perfekt make. - Skål för oss båda, då!
Att såras i krigets slutskede och komma hem så här var en faslig tur.
Se det inte så. Du lever, det är det viktigaste.
Hur länge har vi varit gifta? Sex månader?
Vi fick bara en månad som äkta man och hustru.
Jag trodde du skulle vändas.
För din skull, ja. Men varför våndas för mig själv?
Du kanske har rätt. Det finns nåt starkare än sex mellan oss.
Javisst.
Clifford, är det inte dags att du skaffade dig en betjänt?
Lady Rathbones butler har en kusin som...
- Jag har inte råd med fler tjänare. - Du har ju råd med en skogvaktare.
Måste jag ha en hemsk gammal butler? Jag har ju dig.
Vi har alltid haft en skogvaktare. Nu är Mellors är tillbaka i tjänst.
Han skrämmer tydligen barnen. Han jagar dem ur fruktträdgården.
Han är en skogsvilde som mest håller sig för sig själv.
Men han är en bra skogvaktare. Han håller tjuvjägare borta. Fienden.
Sluta tjura!
Han var en lömsk en. Snart hade han gått efter fasanerna.
- Tänk på det innan du gråter. - Vad försiggår här?
Milady tittar på dig.
Knip igen!
Varför gråter hon?
- Fråga henne. - Jag frågade er.
Det vet jag. Men jag förstår det knappt själv.
Vad är det, lilla vän? Var inte rädd.
Här får du ett sixpence-mynt. Berätta varför du gråter.
- Det är katten. - Vilken katt?
Han sköt den.
Inte konstigt att hon gråter om hon såg er skjuta katten.
Den tjuvjagade, Ers nåd. Den var ute efter sir Cliffords fasankycklingar.
Ingen fara. Behåll myntet och berätta vad du heter.
Betty Mellors.
Ett fint namn. Tycker du om att promenera i skogen?
- Pappa tvingade mig. - Ville du inte?
Jag ville stanna med farmor.
Min mamma. Hon städar åt mig varje fredag och tar med sig ungen.
Vill gå hem till farmor? Räck mig din hand.
Jag följer henne hem medan ni gör vad ni måste.
- Farmor. - Varför kommer du hem själv?
Hej, mrs Mellors. Betty var upprörd, så jag följde henne hem.
Så vänligt av er. - Vad har han nu gjort?
Han sköt katten.
Bara en tjuvjägare, men det gjorde henne upprörd.
- Titta, farmor! - Ett sixpence-mynt!
Du har klarat dig bra den här morgonen.
- Vad säger man? - Tack.
- "Tack, ers nåd." - Tack, ers nåd.
Gå och tvätta av dig nu.
Jag anade nog att nåt skulle ske. Han blir alltför lätt hårdhänt.
Hon blir lätt upprörd och förlåter aldrig.
- Ni inser nog hur de kommer överens. - Inte alls, antar jag.
Precis. Inte ens jag, hans egen mor, kommer överens med honom.
- Adjö, mrs Mellors. - Ha en bra dag, Ers nåd.
Tack för att ni följde flickan hem.
"Två hästar drar den vagn som är människans själ:"
"Begärets vilda, svarta häst och andens känsliga, vita häst."
"När själen betraktar kärleken väljer den lydiga springaren"-
- "ständigt återhållen av skammen, att inte rusa mot sin älskade."
"Men den andra, obekymrad av piskans snärtar, rusar och flyr."
Tusan.
Sokrates är allt bra högdragen med sin svarta häst.
Den symboliserar våra lustar. Har den rätt till alla sina begär?
Utan rätt till existens och begär, borde den inte existera alls.
Bör inte begär och lust kuvas? Kuvar inte du din svarta häst?
Det vill jag inte. Jag tänker släppa honom fri när han funnit sin väg.
Fördömda filosofer och deras kuvande! Det är bara ord. Vad vet de?
Men jag vet. Och jag vill tala om det nu, så du får veta.
Du får inte känna att du offrat dig för mig.
Det gör jag inte.
Du ville väl ha mig innan detta skedde, inte sant?
Jag har vanställts, men inte du.
Din kropp är inte förstörd. Du har inte krälat ur din grav-
- och du måste inte vara begravd upp till midjan.
Jag saknar inget, det svär jag på.
Du är den som verkligen mist nåt. Jag vet hur jag förlitar mig på dig.
- Du vet att jag vill ha det så. - Jag vet.
Men det är bittert. Vi måste göra det bästa av situationen.
Om du träffar en man som du åtrår sexuellt - ta honom.
Skaffa en älskare, om du vill.
Låt oss inte tala mer om detta. Jag är din maka i nöd och lust.
Tänker du gå ut idag?
Jag funderade på att ta lite frisk luft.
Gå förbi Mellors och be honom komma. Vi måste tala om hans utgifter.
Om du vill.
Du låter inte särskilt ivrig.
Jag gör det gärna, men han är hemskt otrevlig.
- Be Field eller Marshall, då. - Nej, jag gör det själv.
Ursäkta, jag visste inte...
Ers nåd. Vill ni stiga på?
- Knackade ni? - Nej.
Jag tyckte jag hörde nåt.
Sir Clifford ber er komma förbi imorgon för att diskutera kontona.
Okej, då kommer jag in före lunch - om sir Clifford vill.
Tack så mycket. God eftermiddag.
God eftermiddag, Ers nåd.
Connie, hör på det här.
"Om ändå kvinnorna hade skylt sina ansikten"-
- "vilken passionerad eld hade då flammat genom Hajji Babas kropp!"
"Men åsynen av deras ansiktens djärva nakenhet släckte hans eld!"
Är det inte synd att folks ansikten är allt vi får se av dem?
Borde vi skyla ansiktet och blotta kroppen?
Ja. Varför ser vi alltid blott ansikten? Det kan inte vara rätt.
Ansiktet blottar ju personligheten.
Kanske har kroppen ett eget liv, mer genuint än personligheten.
Vilken kroppsdel? Magen, hjärtat eller lungorna?
Varför är en skulpterad bål så vacker utan huvud? Den har ett eget liv.
Ett ganska tanklöst liv, antar jag.
Ni kallade, härskare?
Det här är inte rätt tillfälle att skämta.
Jag är er trogna tjänarinna.
Vad ska den här leken betyda?
Er önskan är min lag.
Sluta spela!
- Varför gör du så här mot mig? - Du vill inte ens vidröra mig.
Jag kan inte. Inte längre.
Det vore alltför grymt mot oss båda.
Förlåt mig, Clifford.
För mig är det här Englands hjärta.
Tänk på områdets historia: alla män som gått uti krig-
- min far som högg ned träd till skyttegravarna.
Och nu du och jag. Vem ska följa oss, Connie?
Gruvarbetarna i Tevershall lär väl ta över.
De river nog stället eller gör om det till skola.
Kanske blir det inte så. Man vet aldrig vad som händer.
För mig är Wragby en symbol för allt som är värdigt och vackert i livet.
Om inte det gamla England bevaras, är England snart ett minne blott.
Och vi som äger godset och känslorna för det måste bevara det.
Jag kommer inte från en adelssläkt, så ditt tal berör mig inte.
Inte? Det skulle det göra - om du hade barn.
Jag är ledsen att jag inte kan ge dig en son som för traditionen vidare.
Skulle du kunna... överväga det?
Överväga vad då?
Att skaffa ett barn.
Jag kan uppfostra det till att bevara Wragby och gruvorna.
Det är vår framtid: kampen om ägorna och rätten till fortsatt ägande.
Störs du inte av att andra män rör vid mig?
Det är klart det skulle störa mig. Men det har jag inget för!
Jag tror det skulle vara en god idé att du skaffar barn med en annan.
Om vi uppfostrade det på Wragby skulle det vara vårt.
Jag känner inget för faderskapet. Men om vi uppfostrade ett barn-
- skulle det vara vårt och gå i våra fotspår.
- Kan du överväga saken? - Det vet du att jag inte kan.
Bramble!
Mellors!
Kom hit och hjälp mig med stolen.
Sir.
Connie, du är väl inte för trött?
Nej då.
Det räcker, Mellors.
God kväll, ers nåd.
God kväll.
Tack för hjälpen, Mellors.
Ingen orsak, sir Clifford.
God kväll.
God kväll, sir.
Mellors kunde ha öppnat grinden.
Jag trodde inte du vill stanna. Gör det nåt?
Nej, givetvis inte.
Har man sett!
Är den festlig nog, mrs Marshall?
Milady, den är ljuvlig!
Mr Mellors är här med järnek och fasanfjädrar.
Han undrade om Ers nåd tycker att det räcker.
- Är han fortfarande kvar? - Han är i köket, milady.
- Kan ni be honom vänta? - Javisst, milady.
Där är du ju, Jill. Sätt igång.
Så underbart!
Om Ers nåd vill ha mer, finns det lite granris med kottarna kvar.
Nej, låt träden behålla sina grenar. Synd att ta in dem för att dö.
Då går jag, om det var allt.
Det var allt.
- Var ska vi placera allt det här? - Det finns rum i salen, milady.
Jag avskyr jul sen kriget.
Varför det, milady?
Sir Clifford sårades på juldagen.
Arthur, slå an tonen.
Hela havet stormar, allihop!
Färdiga? Gå!
Connie, det vore väl absurt att fråga om du är lycklig?
- Varför det, far? - Nå, är du lycklig?
Du ser då inte lycklig ut.
Jag gör det jag borde göra.
Om det är fallet, behandlar du vare sig dig själv eller nån annan rätt.
Kanske inte. Jag är osäker på mycket nuförtiden.
Du utestänger dig från livet.
Var försiktig med din ungdom. Den varar inte för evigt.
Vad tycker du att jag borde göra?
Lev livet! Det är jul, så ha roligt. Dansa, flirta om du vill.
Men gå inte runt och sura. Var lugn -jag tar hand om Clifford.
- Jag har väntat på dig. - Hur länge, Donald?
- Varför deltar du inte? - Jag slipper helst.
- Är det fel att tråna efter dig? - Inte om du drar gränsen vid det.
- Jag är kär i dig ikväll. - Är det vinet eller julstämningen?
- Du brukade hålla av mig också. - Det var länge sen. Vi var så unga.
- Jag är en obotlig romantiker. - Och jag en trogen hustru.
Dags att leka "apelsiner och citroner"!
- Connie, du är allt bra fantastisk. - Varför det?
Du uthärdar så mycket. Jag var en hemsk hushållerska.
- Vilket tålamod du har med Clifford. - Han har ju tålamod med mig.
Ja, han är också fantastisk.
Och han är lika klipsk som alltid, men du vet vad jag menar.
Han är bara en halv karl, så att säga.
Det är fruktansvärt. Jag är din syster och oroar mig för dig.
Du går miste om hälften av en kvinnas liv. Och du är ju frisk.
Hilda, vad är det jag går miste om?
En riktig make.
Stackare, du måste lida av att det tagits ifrån dig.
Gör det dig inte ledsen?
Jag har en riktig make.
Jag är ledsen för hans skull, men inte för min egen.
Inte? Du kanske har rätt. Om du älskar honom, kanske det räcker.
Jag älskade min make och det var underbart då-
- men nu är han inte mer äkta för mig än hertigen av Wellington.
En man försörjer en kvinnas liv, men han blir inte en del av det.
Jag vet inte, Hilda. Kanske inte.
Ingen av alla de män jag har haft har känts mer äkta än en butler.
Vissa män skänker en känsla av trygghet, förstås.
Far är en tyrann, men det känns tryggt att ha honom i närheten.
Vilken av mina döttrar ska förära mig den sista valsen?
Vad jag menar är att du kanske borde ha en liten romans med en ung man.
Skynda på, det är snart midnatt.
För en julfest var den dräglig. Men du borde komma bort lite från Wragby.
Jag var lite nere igår, men nu mår jag bättre.
Kom till mig i Frankrike. Jag ska måla sjölandskap där hela vintern.
- Jag kan inte lämna Clifford ensam. - Kom till sommaren, om jag är kvar.
Du kan alltid hälsa på mig om du inte kan lämna Clifford så länge.
- Adjö, Hilda. - Vi ses.
Din broms sitter fast, kära dotter. Du borde olja in din hjulaxel.
Vi kör ikapp, far.
Hej då.
"Universum visar oss två aspekter. Det är fysiskt nedbrytande"-
- "och spirituellt uppstigande."
"Därför passerar det med en långsamhet omätbar i tidsbegrepp."
"I tidsbegrepp..."
Nu stiger jag upp-
Nu klär jag mig-.
Nu går jag ned till Clifford.
Jag har blivit galen!
Nu ska jag Säga
God morgon, Clifford. Sov du dåligt, älskling?
Sov du inte?
- Sov du inte alls? - Stackars gamla Connie.
- Clifford, jag bjöd in Hilda... - Inte din syster nu igen!
Hon var ju här i julas!
Hon stannar bara några dagar och jag vet att du egentligen gillar Hilda.
Jag har inte talat med nån på veckor! Till och med mrs Marshall sa...
Vad? Som du vill. Så länge jag inte behöver tala med henne.
Tack, Clifford.
Connie, vad står på tok?
Ingenting, egentligen. Jag vet inte vad som är på tok.
Du är sjuk. Det ser jag på dig.
- Jag är inte sjuk, bara lite trött. - Det är Wragbys fel!
Reta inte upp Clifford. Du vet hur känslig han är.
Vad är det med Connie, Clifford? Hon ser hemsk ut!
Hon är lite blek, ja.
- Har du inte gjort nåt åt det? - Är det verkligen nödvändigt?
Ja.
Hon har varit fruktansvärt pressad på sistone.
Hon får komma till mig i London. Där kan hon gå till en riktig doktor.
- Hon kan gå till doktor Shardlow här. - Hon behöver vila, Clifford!
Vår mor oroade sig till döds - Connie får inte gå samma väg!
Du får skaffa en sköterska. Nån som tar hand om dig.
Jag har fått nog av sköterskor.
Du är ingen gladlynt patient, Clifford.
- Måste jag vara gladlynt nu? - Inte om du inte vill.
Men lägg inte över din depression på Connie. Du ser hur hon påverkas.
Du borde ha en sköterska.
- Ska jag behöva höra det från dig? - Tydligen.
Connie följer med mig till London imorgon.
Du måste komma bort oftare.
Det går inte, Hilda. Inte för tillfället.
Jag måste hitta en sköterska åt Clifford.
När han vant sig vid henne, kan jag fara. Kanske till sommaren.
- Far bjöd ju in oss till Frankrike. - Tänk om vi kunde åka tillsammans!
Som vår studenttid i Tyskland.
Vi behöver en Florence Nightingale åt Clifford.
- Jag har en i åtanke. Mrs Bolton. - Vem är mrs Bolton?
Hon är distriktssköterska. De har bråkat om gruvarbetarlöner-
- men jag tror att han respekterar henne.
Hon verkar vara en formidabel kvinna.
Det är nog värt ett försök.
Kära nån. Vi måste göra nåt åt era liggsår, sir Clifford.
Ni kanske borde ge er ut i er stol. Ju mer ni rör er, desto bättre.
- Ni kanske borde sitta. - Låt bli. Jag klarar mig.
Som ni vill, sir Clifford.
Ni måste berätta för mig hur ni vill att saker ska skötas.
Det är nytt för mig att ta hand om en riktig gentleman.
Gruvarbetarna spjärnar emot ibland, men de måste göra som jag säger.
Se upp, ni smular ned.
Snart är ni igång igen. Jag vill inte skapa problem för er.
Vill ni att jag rakar er nu, eller föredrar ni att jag inte stör er?
- Kan ni vänta en halvtimme? - Givetvis, ni bestämmer själv.
- Då säger vi det. - Visst, sir Clifford.
Kan ni ge mig den där boken?
Inte den. Den gula.
- Tack, mrs Bolton. - Var det allt, sir Clifford?
Det var allt.
God morgon.
Hur står det till, mrs Bolton?
Bra, milady.
- God morgon, älskling. Hur mår du - God morgon, Connie.
- Har du redan badat? - Mrs Bolton ordnade det.
Ska jag raka dig?
Jag bad mrs Bolton. Hon ska raka mig om en halvtimme.
- Så bra. - Sir Clifford föredrar nog om ni...
Nej, nej. Det låter bra. Sir Clifford föredrar säkert ert handlag.
- Ni ser. - Som ni vill, milady.
Han är som uppslukad av en bok om det Enda, vilket jag inte kan förstå.
- Stiger du upp sen, älskling? - Ja, före lunch.
Jag hjälper dig att klä dig då.
- Lady Chatterley, ni tror väl inte... - Vad då, mrs Bolton?
Jag är här för att hjälpa er och sir Clifford. Men om jag stör...
Inte alls, det är underbart att ha er här.
Vill ni inte äta med oss, istället för med tjänstefolket?
Kära nån, det går inte för sig. Tänk hur det skulle se ut.
Ingen ska tro att jag är för fin för att äta med mrs Marshall.
- Som ni vill. - Tack, milady, men jag äter i köket.
Man får inte bli högfärdig.
Sir Clifford visar det kanske inte, men han är säkert nöjd med er.
- Det ger mig större frihet. - Ni borde gå ut och få lite färg.
- Irländsk stuvning, milady. - Det är så soligt ute.
Ni kan promenera i skogen, milady.
Ni kanske kan plocka påskliljor bakom skogvaktarens koja.
Kanske i eftermiddag, när sir Clifford är uppe.
Jag har inte promenerat i skogen på evigheter.
Jag undrade vem det var som hamrade.
Lagar ni hönsburen?
Ja. De ska ruva fasanäggen snart.
Vill ni sitta ned? Det finns en bänk där borta.
Jag vet att ni har varit sjuklig.
Då gör jag det. Tack.
Då fortsätter jag.
Det är så ljuvligt här.
Jag vill gärna besöka kojan ibland. Bara sitta här...
- Ni låser väl när ni inte är här? - Ja.
- Finns det två nycklar? - Nej.
Kan ni skaffa fram en till?
En nyckel till kojan?
Ja. Begriper ni inte vad jag säger?
Jo, men var ska jag hitta en nyckel om inte sir Clifford har en?
- Har han en till? - Kanske.
Då frågar jag honom.
Jag är här själv ganska ofta så här års.
Vad menar ni?
Nu när fåglarna lägger ägg måste jag hitta ägg och värphöns.
Jag vet.
Ni kanske inte vill vara här ensam med mig.
Ensam? Varför i hela friden skulle jag vara rädd för er?
Rädd? Jag tänkte mest att ni kanske ogillade tanken.
Jag vill inte att ni håller er undan.
Jag vill gärna hjälpa till med fasankycklingarna.
Det är sir Cliffords koja. Och ni gör som ni vill.
En sak till. Om sir Clifford inte har en nyckel till - gör en kopia.
Säg bara till när ni vill ha den.
Översättning: Adam Islam Dahlström PrimeText International, 2007
Textadministration: PrimeText International, 2007